Skinnarland på radio. Haukelid og to lokale karer utfører oppdraget.
De plasserer 8 kg sprengstoff under dekk-
- noe som bør lage et hull på én kvadratmeter.
Fergen med all dens last bør synke på under fem minutter.
Det er for raskt til å nå land før den synker.
Flott... Nok en eksplosjon og enda flere personer som dør.
Slik er krig. Suksess koster.
Hvor bra lyktes vi egentlig?
Vi mistet 40 menn i Freshman, og tyskerne bygget opp fabrikken igjen.
Vi hørte på amerikanerne og bombet hele dalen.
Og nå...tilbake til...
...å sprenge en passasjerferge.
- Veldig vellykket. - Det er krig, Julie. Du sa det selv.
Hva faen tenker dere?
Alternativet er å bombe anlegget igjen.
Vi snakker om 40-50 sivile. Pluss represalier mot enda flere.
Hvorfor kan vi ikke ta den på veien ned?
Eller etter fergen? Eller ute på havet?
- De fleste vil komme seg i land. - Med minusgrader?
- De har to livbåter. - Hva om fergen går ned før det?
- Så svømmer de. - Og de som ikke klarer det?
Barna, de eldre... Hva faen tenker dere?
Det er krig, Jomar.
Nå har vi muligheten til å bli kvitt tungtvannet en gang for alle.
- Vi har ikke noe valg. - Det tror jeg ikke noe på.
Hva vet vi egentlig om tyskerne? Vet dere hvor langt de har kommet?
Jeg skal undersøke.
Gjør det.
- Gleder du deg til konserten, Lise? - Ja.
Til å høre Beethoven?
- Vær så god. - Takk.
- Konsert på lørdag. - Hjertelig takk.
Det er konsert på lørdag. Vær så god.
Vær så god. God dag. Ellen Henriksen. Jeg arrangerer konserten.
- Arvid Fladmoe. - Kleive.
Jeg håper at dere hadde en fin tur.
8 kg i skroget ved motorene.
Cirka 45 minutter etter avgang.
Fredag er den verste dagen. Det er den dagen fergen er helt full.
Hørte du hva jeg sa?
Det er ikke jeg som bestemmer.
Unnskyld...
Ja, hva er det?
Vi skal flytte.
Hva mener du?
De reduserer på fabrikken, så det er ikke jobb for Rolf.
Rolf har fått tilbud på Notodden. Som mekaniker.
Jeg har også fått jobb der, på sekkefabrikken.
Hva sier Lise til dette? Har hun lyst til å reise?
- Vi trenger pengene. - Ja, selvfølgelig. Unnskyld.
Vi reiser på fredag.
- På fredag? Men hva med konserten? - Nei, den...
Men vi skulle jo gå sammen.
Jeg skal høre om vi kan utsette et par dager.
- Så Lise får med seg konserten. - Det hadde vært hyggelig.
Unnskyld. Jeg bare fjoller.
Takk.
Det var litt tidlig.
Fikk du sjekket det med fredagen?
Kjenner du noen som kan hjelpe med å forsinke forsendingen?
Kan du ordne det til i morgen, utsetter vi til søndag.
- Unnskyld, sir. - Tronstad.
- Har du et øyeblikk? - Hva kan jeg gjøre for deg?
Hvor sikre er vi? Hvor langt har de kommet med bomben?
Noen ny informasjon jeg ikke har?
Vi er aldri sikre. Vi vet at Werner Heisenberg ga Niels Bohr en skisse-
- som vi lenge trodde viste en bombe, men som sannsynligvis er en reaktor.
Men en reaktor gir plutonium, og da kan man lage en bombe.
Vi vet ikke om Heisenberg gjorde det for å advare, skremme, hjelpe-
- eller bare for å imponere.
Derfor må vi senke forsendelsen. For vi vet ikke.
Men vi vet at Heisenberg anser tungtvannet som vesentlig.
Vi er redde. Det er realiteten.
Noe er galt med den kritiske massen.
Vi regnet med ett tonn uran.
Fra starten av.
Kjernens størrelse er omtrent én titusendel av selve atomet.
Den største delen av atomet er tomrom.
Nøytronene beveger seg fritt flere centimeter før kollisjonen.
- Millimeter. - Flere millimeter.
Selv i et så tett materiale som uran.
Vi regnet med så mye uran at en bombe var umulig. Hva antok vi?
En uranklump på størrelse med en ert.
Her når nøytronene overflaten og forsvinner-
- uten å kollidere med en ny kjerne. En kjernereaksjon er umulig.
Men når vi tar en større klump uran-
- når hvert nøytron en ny kjerne, og kjernereaksjonen starter.
Det stemmer.
Feil.
For å bygge en bombe bør en uranklump på ti kilogram rekke.
Ti kilogram?
Så det betyr at vi har regnet feil? Hvordan kunne det skje?
Opp...
Og frem med haken.
Kom...
- Hva sa han? - Vi blir med.
Det blir Rjukans fineste konsert noensinne.
Og jeg betaler fergebillettene på søndag.
Rolf og Knut plukker deg opp med bil i kveld.
Det blir bare dere tre. Det er fire vakter på brygga.
Det skal ikke være vakter på båten, men mannskapet kan overnatte.
Flåten ligger klar 400 meter fra leiet.
Det er ikke noe problem å komme seg usett til den-
- men fra flåten til båten er det kritisk.
Naboen min er på fergen.
Du ba meg skifte avgang fordi så mange reiser på fredag.
Jeg vet det...
- Du kan ikke advare ham nå. - Det er en hel familie.
Det gjør ingen forskjell. Forstår du konsekvensene?
- Du kjenner vel også noen på båten. - Det kan godt hende.
- Tenker du ikke på det? - Jeg har fått ordre om å la være.
- Det er uskyldige mennesker. - Og så?
Har vi fått en ordre, har noen regnet på det.
- Regnet på det? - Vi redder flere ved å senke båten.
- Er det så enkelt for deg? - Ja, det er så enkelt.
Hva om jeg advarer ham, da?
Det hørte jeg ikke.
Kom deg opp på vidda og opprett kontakt med England.
Der avventer du ny ordre. Så sees vi på vidda om to dager.
Hørte du hva jeg sa?
- Einar. - Ja.
- Andre rad. - Takk.
Vær så god. Og vær så god. Kom, inn med dere.
- Takk for i går. - Fru Henriksen.
Takk.
Husk at du kan komme så ofte du vil.
Det er ikke så langt, og jeg kan hente deg.
Ikke noe valg? Hva mener du? Vi kan senke det utenfor kysten.
Ikke ifølge britene.
- Si det til dem. - Det skulle du gjøre.
Jeg gjorde det, men de endte opp med å gjøre noe annet.
Med å ta livet av 50 uskyldige. Du må stoppe det.
Bomben er alt om bord. Fergen forlot brygga for flere minutter siden.
- Du var for ferga hele tiden. - Nei. Det er ikke sant.
Selvfølgelig... Så blir du ferdig med hele dritten.
Så du endelig kan komme deg til Norge.
- To kaffe. Hva vil du ha? - Saft.
- God morgen. - 39 tønner sunket.
- 18 døde. - Minus 4 tyskere.
De fleste under dekk, tredje klasse.
Trolig fanget i mørket, om de ikke ble tatt av eksplosjonen.
En mann på dekk ble knust til døde av togvogner-
- da han prøvde å få ut en livbåt.
De fleste havnet i vannet og druknet.
Bare livbåten på styrbord side ble brukt-
- og den har bare plass til åtte.
Vel, hovedkontoret er veldig fornøyd.
De anser tungtvanns- operasjonene som fullført.
"Et eksempel på presis krigføring med få ofre-
- som har gitt oss en stor fordel i vår kamp."
Det er Churchill. Han gratulerer.
Gratulerer...sir.
Werner Heisenberg.
Ikke gå. Vent på meg, er De snill.
Forbannet også. 370 koner eller elskerinner, eller hva det nå er-
- starter hver samtale med å si-
- at de ikke vet noe om fysikk, men synes at det er interessant.
Og at kultur og vitenskap alltid har vært Tysklands styrke.
Om været og alle andre bagateller.
For eksempel "strategisk retrett".
Hvor vellykket vi trekker oss tilbake-
- og yter "triumferende motstand".
Men jeg liker Dem.
Jeg har alltid likt Dem.
Det bør De vite.
De er ikke en av dem som gir opp så lett.
Bli med meg. Jeg vil vise Dem noe.
Kom.
De er ikke den eneste som har vært opptatt.
Her, se på dette. Konvensjonelle granater.
Helt normale, uten noe tøys.
Eller hva? Det ser slik ut, men vi stopper ikke der.
Utarmet uran. Hva skjer da? Her, se på dette.
Jeg kunne jo ikke slippe en bombe på dem, jeg måtte gjøre det enklere.
Som for eksempel innsmøring. Som en slags krem.
Men med en veldig annerledes virkning og resultat. Her.
For eksempel nummer 47. Stopzsky, Shlomo Stopzsky.
Ble eksponert for radioaktiv stråling i flere minutter.
Med et helt utvetydig resultat. Forstår De? Tenk Dem dette:
En større dose fint pakket og sendt til Winston Churchill.
Forstår De? Vi er de som er igjen.
Vi er nasjonens ryggrad.
Eller for å si det som vår kjære fører:
"Vi har så mye å stå til ansvar for at vi må vinne krigen."
- Sunshine? - Ja, operasjon Sunshine.
Beskyttelse av kraftstasjoner og demninger i Sør-Norge.
Forhindre at tyskerne ødelegger for mye.
De er valgt til å lede det med Poulsson som nestkommanderende-
- og Skinnarland som radiomann. Resten velger De selv.
Gratulerer.
Jeg trodde at det var det De ønsket. Å dra tilbake og ut i felten igjen.
Hvis De vil bli her til krigens slutt-
- og så dra hjem til kone og barn, kan jeg...
Selvsagt ikke. Krigen er ikke over ennå.
- Takk, sir. - Bra mann.
Du vil ikke savne fisken. Fisken i Norge har ikke denne fargen.
Nei.
Jeg klarer ikke.
Det må være veldig vakkert på denne tiden av året.
Det er alltid vakkert.
Vet du hva jeg savner mest med Norge? Horisontene.
- Hvor enn man ser. - Ja.
Det er en stund siden.
Du må komme på besøk.
- Huset vårt er stort. - Vel, det kan bli ubehagelig.
Jeg drar kanskje tilbake til universitetet.
Det er en god idé. Dette landet trenger gode fugletittere.
Det skal være visst.
Det blir merkelig å ikke ha krigen.
Ja.
- Når reiser du? - I morgen.
Hvor lenge siden er det at du så dem?
Snart fire år.
En øl?
- Nei, jeg må nesten... - Du. Alle de andre stakk til byen.
En øl i kantina, bare oss to.
Er det et stevnemøte?
Hvis det hjelper, kan vi godt kalle det det.
- Det hjelper, det. - Fint.
Skål!
Skål.
Takk.
De trodde vel ikke at De ville slippe så lett unna?
Skinnarland hilser. Lensmannen truer med å avsløre dem-
- så De vil få det veldig travelt.
Rak rygg. Én, to, tre...
Fint. Takk.
- Einar melder om fint vær over vidda. - Flott.
- God tur. - Takk.
Vel, krigen bør være over om et par måneder.
Jeg kommer kanskje og besøker deg selv.
- Lykke til, Tronstad. - Takk.
Vel...
Vi sees snart.
Lykke til.
Heisenberg.
Velkommen til London, Heisenberg. Jeg er major Julie Smith, SOE.
Jeg leder avhørene rundt det tyske atomprogrammet.
Kan De bli med meg?
Det er en stor glede, på vegne av Hydro-
- å kunne gi hjemmefronten fire millioner kroner.
Oversatt av: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com